ПРОФІЛАКТИКА СИСТЕМНОГО ЗАПАЛЬНОЇ ВІДПОВІДІ У ПЕРІОД ДОВГОСТРОКОВОГО ЗАСТОСУВАННЯ АПАРАТУ ШТУЧНОГО КРОВООБІГУ У ПАЦІЄНТІВ З СУПУТНІМИ ЗАХВОРЮВАННЯМИ - Чагірев, Володимир; Rubtsov, Mikhail; Еджібія, Георгій; Комкова, Валерія; Плотніков, Георгій; Шукевич, Дмитро (Клінічна анестезіологія та інтенсивна терапія, 2022)
Мета. Оцінити ефективність превентивних стратегій щодо виникнення синдрому системної запальної відповіді під час довгострокового застосування апарату штучного кровообігу (АШК) у пацієнтів з супутньою патологією. Матеріали та методи. Проспективне рандомізоване клінічне дослідження, яке включало в себе 60 пацієнтів чоловічої статі з очікуваною тривалістю роботи АШК> 120 хв через супутню патологію. Критерії включення: пацієнти з ішемічною хворобою серця та/або захворюванням клапанів серця з фібриляцією передсердь та супутніми захворюваннями (хронічний пієлонефрит, хронічна обструктивна хвороба легень, цукровий діабет), що вимагають операції АКШ та/або операції на клапані і процедури «Maze». Пацієнти, які перенесли ургентну операцію, були виключені з дослідження. Був використаний стандартний протокол анестезії, Кардіоплегія була досягнута за допомогою розчину Custodiol ©. Дослідження включає 3 групи: 1-а група (контрольна, n = 20), включає пацієнтів зі стандартним по тривалості застосування АШК, 2-а група (n = 20), що включає перфузію з високооб’ємною гемофільтрацією та використанням полііонного буферізованного розчину протягом всього часу роботи АШК, 3-я група (n = 20) – АШК з гемодіафільтром з поліметилметакрилату (ПММА). Була проведена енвелопна рандомізація. Рівні потрібних показників досліджували через 1 годину і 1 день після процедури (лейкоцити, Hb, тромбоцити, ІЛ-6, ІЛ -10, лактат, прокальцитонін, ЦРБ). Були оцінені клінічні дані, такі як респіраторні та ниркові ускладнення, втрата крові по дренажу, порушення гемостазу, які вимагають корекції та трансфузії, інтенсивної терапії та стаціонарного лікування. Результати. Фільтраційні та сорбційні компоненти дозволяють знизити рівень запальних цитокінів, а також тригерних компонентів і маркерів системної запальної відповіді. Через 1 годину після сорбції рівень ІЛ-6 був значно нижче, ніж в контрольній групі. Також була тенденція до зниження концентрації ІЛ-6 через 1 день після процедури. Рівні протизапального ІЛ -10 через годину після процедури були незначно вище в порівнянні з такими у пацієнтів, які не проходили процедуру ПMMA-сорбції, що призводить до збільшення адаптивної протизапальної реакції організму. Рівень ІЛ-10 короткочасно підвищується (перші години після дії тригера), тому його рівень через 1 день після процедури був низьким і суттєво не відрізнявся в різних групах. Середнє значення концентрації sTREM-1 в крові через 1 годину було в 4 рази менше, ніж у контрольній групі, однак широкий діапазон рівнів sTREM-1 та невелика кількість пацієнтів не дозволяють говорити про яку-небудь статистично значущу різницю. Проте, вплив сорбції на sTREM-1 (молекулярна вага ~ 17 кДа) можна вважати доведеним. Середнє значення концентрації sTREM-1 в крові через 1 день в аналізованих групах було в 2 рази менше, ніж у контрольній групі, але не було статистично значущим. Швидкість переливання була однаковою в обох групах, але пацієнти з досліджуваних груп не потребували гемостатичної терапії. До кінця першого післяопераційного дня не було необхідності в інотропних і вазопресорних препаратах в досліджуваних групах, всі пацієнти були екстубовані в перші післяопераційні години. Ускладнення в післяопераційному періоді спостерігалися в 2 (10%) випадках в аналізованих групах проти 5 (25%) в контрольній групі; ниркова дисфункція, що вимагає діалізу, була діагностована у 6 (30%) пацієнтів з контрольної групи проти 2 пацієнтів (10%) з аналізованої групи №2; дихальна недостатність розвинулася у 3 пацієнтів (15%) тільки в контрольній групі. Тривалість перебування в стаціонарі була порівняна в обох групах, але більш коротке перебування у відділенні інтенсивної терапії було відзначено в аналізованих групах. Синдром поліорганної недостатності (СПОН) виник у 3 пацієнтів (15%) з контрольної групи. Висновок. Більшеоб’ємна гемофільтрація з використанням полііонного буферного розчину або використання гемофільтрів з поліметілметакрілатом при тривалій роботі АШК знижує ризик органічної дисфункції в післяопераційному періоді.